Denne film handler om nogle skønne skabninger, lemurerne -
- og hvordan de skal reddes fra udryddelse i deres hjemland -
- Madagaskar.
Jeg skal se hvad der skete med nogle vari-lemurer-
-som avledes frem i fangenskab og sattes ud i Madagaskars regnskove -
- for fem måneder siden.
En sådan frisætning af lemurer er aldrig foretaget før-
- og hvis det fungerer tegner det godt for alle lemurer.
LEMURER med John Cleese
Ordet "lemur" betyder spøgelse, og det er hvad disse skabninger er -
- spøgelser fra vores fortid.
Fortidige primater som strejfede i verdens skove i tidernes morgen.
Jeg elsker at sige sådan noget, selvom jeg ved at det er irriterende.
Jeg elsker helt enkelt lemurer. De er venlige og velopdragne -
- og søde og sjove. Jeg burde have giftet mig med en.
Det er foruroligende at de trues af udryddelse.
Min beretning begynder i Jersey Zoo på Kanal-øerne.
Et af mine favoritsteder.
Jeg kom hertil for 30 år siden, da vi indspillede Monty Python -
- og forundredes over dette fristed for truede dyr.
Jersey Zoo grundlagdes i SU-erne af Gerald Durell-
- og hans enke, Lee fortsætter hans arbejde.
Med hendes hjælp fik jeg samlet penge ind, til at sende nogle vari-lemurer -
- som var født i fangenskab, tilbage til den vilde natur.
Livsvigtigt for arten, men risikabelt for individet.
Derfor glædede det mig at mine venner fra Jersey ikke skulle af sted.
Så du brugte ikke lemurer fra Jersey?
Nej, lemurerne fra Jersey blev ikke valgt-
- Projektet er et samarbejde mellem flere zoologiske haver -
- fordi det viste sig at den bedste genpulje hos vari-lemurer-
- var de amerikanske, som derfor valgtes til de første faser.
Projektet er mislykkedes ude i reservatet.
Populationen er kun 30 eller 35, så den er i fare-
- og vi har taget de første dyr tilbage for at tilføre nye blodlinier-
- nye gener, for at give dem et opsving igen.
Så det er en tovejs proces.
Hvis de som vi har sat ud for fem måneder siden-
- klarer sig, så er hele populationen i princippet reddet?
Ja, præcis. Projektet er vældig vigtigt på flere fronter.
- Så de ikke bliver for indavlede? - Præcis.
Ellers bliver de som den britiske overklasse, og det vil jeg ikke have.
Nej, ikke på Madagaskar.
Forrige år stod en eliteenhed af håndplukkede, veltrænede vari-lemurer-
- på en flyveplads og ventede på at tage ud på et specialmission.
"Carolina-5”, som de kaldes, fødtes og voksede op -
- på Duke University Primate Center i USA.
Denne nøje udvalgte familiegruppes overlevelsesevne skal testes i naturen.
Det er en mission, der har som første udfordring, en 20 timers flyvetur -
- endda uden film undervejs.
Madagaskar ligger på den anden side af jorden, udfor sydøst-Afrika.
Den ser ud som en lille ø, men er dobbelt så stort som England.
Efter to dages rejse var Carolina-S hjemme i sine forfædres land -
- på vej til sin naturlige habitat, den tropiske regnskov.
De blev ført til et Gemt sted på øens østside-
- hvor den lokale population hurtigt mindskes.
Udsætningsstedet ligger højt og man kan kunne komme dertil til fods.
Amerikanske, madagassienske og britiske zoologer har i over et år forberedt -
- det banebrydende projekt og arbejder på skift -
-for at kunne følge lemurerne døgnet rundt de første måneder.
Ingen ved om den dyrebare gruppe med fem lemurer kommer til at klare sig.
Vi ved altså ikke om de overlever.
At de er en familie, hjælper dem til at håndtere deres nye omgivelser-
- så det er vigtigt at de sættes ud sammen.
Moderen, Praeseppe, sættes ud først så de øvrige ser hende.
Hendes partner kommer efter, og derefter børnene-
- Letitia og Janus, og barnebarnet Saph.
Praeseppe må vise vej ind i det ukendte.
Og af sted går hun.
Det varer ikke længe før de andre følger efter-
- og snart ser deres vandring gennem skoven helt naturlig ud.
Kun datteren, Letitia, bliver ladt tilbage i farten.
Nu er problemet at følge med dem.
Lemurerne må ikke forlade regnskoven, og zoologerne kan kun hjælpe dem delvis.
I øvrigt må de klare sig selv.
Fem måneder senere ankommer jeg til Madagaskar -
-for at se hvordan det går for dem.
Navnet Madagaskar er fuldt af eksotiske løfter -
- og det er et af de få steder Michael Palin ikke har besøgt-
- hvilket giver en vis status blandt virkeligt modige opdagelsesrejsende.
Og her er jeg. En britisk komiker, født i fangenskab-
- som skal slippes fri i det vilde, langt fra nærmeste cappuccino.
Jeg vidste ikke hvad jeg skulle vente mig.
Mit første indtryk er at det er som at kravle tilbage til fortiden-
- selv om dinosaurerne var lidt venligere.
Det er som at kravle på resterne fra Jurassic Parc-
- en afdød samling af udgåede modeller og vanvittige opfindelser.
Med over 400 navngivne arter bare af edderkopper-
- og titusinder insekter som ikke er klassificeret endnu-
- er der en fare for at man træder på noget som ikke en gang er opdaget endnu.
Næsten alle skabninger på Madagaskar findes kun her-
- hvilket er noget af en lettelse.
Hvis det ikke var for det her sted ville vi ikke have nogle lemurer-
-og for mig ville livet så ikke have nogen mening.
Jeg skal ud og finde på nogen. Mit første mål bliver Berenty-
- et lille lemurreservat på den sydlige del af øen.
Halv 6 om morgenen og det er allerede 2? grader og bliver varmere.
Jeg skal finde min første vilde lemur.
Jeg har forgudet dem siden jeg blev forelsket i en lemur-
- I Bristol Zoo 1954.
Siden da har jeg haft mange forhold til lemurer, men desværre kun i dyreparker.
Det her er mit første feltstudie, en chance for at møde dem i naturen-
- at forstå dem bedre, hvordan de først kom til Madagaskar og overlevede her-
- da de uddøde i Afrika, og hvad der truer deres fremtid nu.
Spørgsmålet er: Hvor skaljeg begynde at lede?
Skoven er fuld af dem-
- og virker de afslappede var det nok fordi det var søndag.
De tværgående striber på halen gør dem til de mest velkendte lemurer.
Jeg kan lide deres indstilling.
De minder om fodboldfans på vej til en kamp-
- som hilser med halstørklæderne til hinanden. Her er Newscastle United.
Han er Derby County, og de der er enten Fulham eller Notts.
...Fulham!
Hvor er du fin.
Du hopper, tænk hvis jeg kunne det.
Jeg plejede at kunne hoppe.
Halerne er ikke kun til for at vises frem, men til overlevelse.
Når to rivaler mødes er halen deres vigtigste våben.
Hannerne gnubber lugten fra benene på halen, og de har så -
-det som zoologerne kalder en "stinkkamp" med modstanderen.
Mødrene har ungerne med i kampen, for fysiske sammenstød er sjældne.
Kampen vindes eller tabes afhængigt af hvem der producerer den værste lugt.
Den der tog bad om morgenen må trække sig tilbage.
At solbade er deres mere fredfyldte beskæftigelse-
- og her er det de virker mærkeligt velkendte på os.
De solbader i en Budda-agtig position og dyrker solen for at få varmen.
De er meget sociale og bruger meget tid på at pleje hinanden.
Som i menneskelige samfund har de deres hierarki.
Hunnerne er ofte øverst i træerne.
Så med solbadning, social omgang -
- pleje, skrappe hunner og glæden ved fodbold er det let at se -
- hvorfor lemurer kommer så godt overens med mennesket.
Det er som om vi har kendt hinanden i årevis.
Det er måske ikke overraskende at lemurer og mennesker-
-har en fælles forfader, og det bedste spor er hånden.
Den er som vores men tomlen kan ikke gøre sådan,-
- men er som en sidelæns finger.
Vi har alt det her til fælles,-
-men der findes en slående forskel-
-og det er at de er lidt - sammenlignet med os -
-...lidt dumme.
Hvorfor udvikledes vores fælles forfader -
- på Madagaskar til disse små skabninger -
-men på Afrikas fastland til en art som satte en af sine egne på månen?
Svaret er konkurrence.
For 60 millioner år siden var vi alle små, primitive, lemurlignende -
- skabninger som levede sammen på Afrikas fastland.
Men efterhånden som tiden gik gjorde konkurrencen fra andre pattedyr-
- at vi måtte udvikle større hjerner.
Nogle grupper af disse primitive lemurer havde held til at flygte-
-og søgte tilflugt på denne paradisø på den anden side af havet.
Men hvordan kom de hertil?
Ingen ved det rigtigt, men teorien er at de kom på en slags flydende vegetation.
Det lykkedes af to grunde.
De kunne sænke deres forbrænding, så de klarede sig uden mad -
- og var lette nok til at de ikke sank.
Det kan forklare hvorfor ingen større dyr er kommet til Madagaskar.
Da lemurens forfader ankom var der ingen rovdyr-
-og ingen konkurrence om maden, da der ikke var nogle aber -
- så de kunne læne sig tilbage, slappe af og udvikle sig.
Ikke i på længden måske, men i bredden-
- hvilket gav fundament til mange forskellige arter.
Store, små, nattedyr, dagdyr, trælevende, enspændere, sociale dyr.
En del med interesse for fænomenologi.
Andre samlede på Gary Glitter-plader.
En lille gruppe elskede rejer og trænede dem til at slå kolbøtter.
Åh, hold mund!
Jeg havde længtes efter at møde de forskellige arter-
- så jeg kørte til et privat lemurreservat på østkysten-
- eftersom guiden der taler flydende lemur.
Alle arter og farver af lemurer dukkede op ingen steder fra.
Pelsbolde som kiggede frem fra træerne, lokket afløftet om en gratis banan.
Hej. Jeg ved ikke, om l kan lide skallen, eller bliver l fornærmede?
- Nej. Kom. Her er bananer. - Nej, tak.
- Jeg kan lide den sorte. Er han sød? - Ja.
Lidt bange, hvis jeg kan få en...
Han er lidt bange, hvad?
Ja, jeg prøver at give dig den, men du bliver ved at løbe...
Hvor er du smuk... Så smuk...
Alle disse arter kunne ikke spise sammen i naturen-
- men her i reservatet lærer de at leve tilsammen.
De søde virker mest generte.
- Ser du det? - Hvor? Jo, jeg ser bevægelsen.
Han er fantastisk!
- Han er så smuk! Er det Sifaka? - En sifaka, Coquere's Sifaka.
Den mest pragtfulde er mest genert.
Den smukke Coquerel's Sifakas-
- virker tvivlende overfor at omgås de andre.
Det er som om de er hævet over alt andet
Se!
Kom nu. Banan...
Til sidst fik vi belønningen.
Er det godt? Vil du have det hele?
Hvor er den tredje? Der oppe.
Hvordan kommer jeg der hen?
Banan på pind.
De er nok vant til at få det serveret på et sølvfad.
De ligner bestemt dommere?
I engelske retter bærer de underlige parykker og har altid store øjne...
...som om de lige er vågnet.
- Hvad er det for en lyd? - De er bange.
- Hvad? - De er bange så de gør...
Vær ikke bange.
Jeg skræmte shifakanerne væk, men de andre blev her.
De har ingen interesse i mig som person.
Ordet for menneske på lemursprog er: Giver-os-måske-bananer.
Jeg vil nu stadig hellere være i et træ med en af dem, end med en leopard.
Der findes 33 forskellige lemur-arter på Madagaskar-
- og alle stammer fra forfaderen som kom på flåden.
Hvordan blev der så mange arter?
Man behøver ikke kigge langt for at mærke en parallel.
Som med så meget andet handler det om markedskræfter.
Om du og dine venner ville grundlægge en by, ville det ikke fungere-
-hvis alle ville være bedemænd eller sangere.
Konkurrencen ville være dræbende.
At kunne forskellige ting er altså nødvendigt.
På nøjagtig samme måde udvikledes lemurerne i forskellige retninger-
- så ikke alle kæmpede om den samme føde.
Til hver fødekilde udvikledes en særlig lemur.
Forskere kalder processen for "adaptiv spredning"-
- hvilket indebærer at lemurerne udvikledes udad.
De spredtes mod forskellige tilgængelige fødekilder.
Lemurerne trivedes og efterhånden blev markedet tættere befolket,
og de forskellige lemurer måtte specialisere sig og finde nye måder at-
- overleve på.
Og det er dermed slut på den kulørte og letforståelige markedsanalogi.
Jeg står foran et af de mest strålende eksempel på specialiserede evner.
Det her er verreaux sifakas.
I stedet for blot at søge føde i skoven og konkurrere med andre lemurer-
har de lært sig at supplere med mad fra en af de mest fjendtlige habitater.
De kan gøre det på grund af deres fantastiske springevner.
I udkanten af skoven findes et område -
- som kun disse hoppende lemurer kan nå.
Det her er en skov af piggede træer.
Træerne er dækket med torne som var de pakkede i pigtråd-
- og sifakas har lært sig at bevæge sig mellem dem.
Men at komme rundt i skoven, det er deres virkelige talent.
Ingen forstår hvordan, men de kan springe 9 meter sidelæns-
- og lander altid perfekt til at undgå tornene.
Det er ballet og præcision.
Før eller senere må de komme ned på jorden og så er det ikke helt så enkelt.
Deres lange ben er bygger til at springe, ryggene til at sidde ret op-
-og tæerne til at hænge på træstammer.
Så i løbet af udviklingen til at blive træhoppende specialister-
-har Sifakas mistet evnen til at bevæge sig på alle fire som andre lemurer.
De kommer omkring ved at springe sidelæns.
De minder mig om kammertjenere på amfetamin.
Om det er i luften eller på jorden, så er sifakas bevægelser smukke.
Jeg burde lægge mig tidligt eftersom den hårde tur ind i regnskoven-
-for at finde Carolina-5 begynder i morgen.
Men jeg kan ikke modstå en chance for at se et meget sjælden lemur.
God aften. Jeg skal se omjeg kan finde den mærkeligste lemur.
Det er et natdyr og siges at have flagermuseører, rævehale, bævertænder-
-krop som en mikrobølgestegt kat, heksehænder-
-og en udstrakt og benet lillefinger.
Denne skrækindjagende skabning kaldes Aye Aye.
Lokalbefolkningen tror at det er en ond ånd.
Som en klatretyv har Aye Aye udviklet værktøj-
-til at kunne nå derhen hvor ingen andre lemurer når.
Tænderne holder aldrig op med at vokse, så de kan gnave sig gennem kokosskaller.
De enorme ører hører insekter under træets bark.
Det mærkeligste er deres hænder, som er som schweiziske lommekniv.
Fingrene virker som om de er tilpasset forskellige opgaver.
En finger er så tynd at den kan pille biller frem fra bittesmå huller.
Jeg ville se det her, så jeg havde en bambuskæp med, fuld af lækkerier-
- så jeg kunne lokke AyeAye ned.
...ja, ...lækkert.
Indbyggede spisepinde er smart.
Er det lige så godt som det lyder?
Herregud, hvor er de grimme.
Jeg har set det hele nu: grimme lemurer, babylemurer, højklassiske...
...sportslige, modige...-
- Til for nylig har mængder af forskellige lemurer udforsket øen.
Hvad er det som er gået galt? Hvorfor dør de ud?
Jo, der kom nogle rovdyr i vejen.
En kødædende mangust, hvis forfader dukkede op for 40 millioner år siden.
Den har udviklet sig og har fået en pumas størrelse.
Den kaldes fosa og ernærer sig næsten kun på lemurer.
Den er dog sjældent set, så den er nok ingen virkelig trussel.
Det andet rovdyr er værre og er en Gem slægtning til lemuren.
Os, er jeg bange for.
Vi ankom for 2000 år siden og begyndte straks at røre på os.
Konkurrencen havde tvunget os til at udvikle store hjerner -
- og vi arrangerede det, så vores ny habitat tilpassede sig til os.
Vi huggede træer ned og byggede veje og dyrkede jorden-
- så der blev så lidt skov tilbage -
- at det kun er isolerede pletter som bebos af lemurer.
Homo sapiens? Homo huliganus, mener jeg.
Jeg er på vej til et af disse få skovområder, for at finde Carolina-S.
Jeg må sige, at det var med bekymring, at jeg forlod den sidste civilisation.
Den store, gammeldags jernbane holder op og noget,-
- der med en vis satire kan kaldes en vej, begynder.
Når vi kommer længere ind i vildnisset bliver sporet efterhånden ufarbart.
Jeg må fortsætte til fods.
Heldigvis kom projektets amerikanske instruktør,-
- som har arbejdet her i ti år, ud og hentede mig.
- Rart at se dig. -| lige måde.
Det glæder mig altid at høre,-
- hvor godt sådan en spontan dialog lyder i dokumentarprogrammer.
Vi gav os på vej ud på på en totimers klatretur.
Det blev varmere og var meget fugtigt.
Charlie Welch berettede at Adam Britt, en forsker fra London Zoo,-
- ventede i lejren og skulle lede morgendagens jagt-
- for at finde lemurerne.
Er vi snart fremme?
Lejren er beliggende på en klippe, langt fra alt.
- Så det der er reservatet? - Alt hvad vi ser ligger i reservatet.
Efter den tydelige linje der, den lysere grønne, er det opdyrket land?
Det er den sydlige del af reservatet, det lyse grønne er dyrket jord.
Resten er regnskov.
- Hvor stort er reservatet? - 2200 hektar.
Jeg lod som om jeg vidste hvad en hektar var, og vi fortsatte.
Her er verdens ende, og jeg som syntes at Weston Super Mare var langt væk.
Da vi ankom var det næsten mørkt.
Knæet værkede, benene strejkede det gjorde-
- hjerte lunger og kroppens kølesystem også.
Adam Britt tog imod os. Han havde glemt sin lange hvide forskerkittel.
- Hvordan står det til? - Så I klarede det?
Adam har været her i ni måneder og er akklimatiseret.
Nu skal jeg skal vise dig luksusindkvarteringen.
Adam kunne se at jeg var døende, og lod mig hvile først.
Lejren som har været Adams hjem i et år er som en afrikansk by,-
- enkel og køn.
Næsten uvirkelig.
Men virkelig for Adams kone, Ceri, som fulgte med for at bo her i tre år.
Det var hårdt. Tre timers kørsel på de værste veje jeg nogensinde har set.
En del er god nok, men så kommer man til minilaguner og ned i den og i næste...
Og siden to timers vandring, næsten helt op...
Først time gik godt, derefter blev det hårdt med fugten.
Jeg har aldrig før svedt så meget, og man mister noget salt.
De sidste 20 minutter var en kamp.
Under alle omstændigheder, jeg skal hvile mig lidt nu.
Det kan godt tage lidt tid.
Der kommer i det mindste aftensmad senere.
Det blev kogt ris og vi talte om Carolina-5,-
-som vi skulle spore med radiosendere.
Moderen Praeseppe og familien havde det godt -
- men der var dårlige nyheder.
For et par dage siden havde Adam tabt den yngste hun, Letitia, af syne.
Jeg havde søgt efter hende i flere timer og fik et stærkt signal.
Jeg vidste at hun var i nærheden, men så hende ikke.
Jeg satte mig ned, røg en cigaret, og så så jeg hendes kranie.
Ved siden af lå radiohalsbåndet og det var alt hvad der var tilbage.
Det var hårdt.
Jeg gik rundt i skoven hele dagen og ville ikke fortælle -
- den grimme nyhed til nogen.
Det er det man frygter mest.
Jeg råbte "Nej!" og det var underligt at de ikke hørte mig.
Jeg vidste straks at det var et lemurkranium og hvad der var sket.
Adam viste mig bidemærkerne. En fosa havde dræbt Letitia.
Nyheden var alarmerende, men de andre fire så ud til at klare sig.
- Praeseppe følges hun med Jason? - Nej, med Zoobernoobe.
- Nåh ja, Zoobernoobe. - Og Janus, og Saph...
Så Janus og Saph er tæt på, og de andre er sværest at finde?
Ja, de kan være 3,5 km herfra og vest for sporet og så...
Det ser i al fald ud til at blive køligt i morgen.
Jeg håber det.
Klokken 06.00 var det stadig køligt ...agtigt
Adam viste vej ind i regnskoven, hans kontor de sidste ni måneder.
Hård måde at komme på arbejde på.
Jeg troede regnskoven var flad.
- Den er ganske lodret, hvad? - Ja, det er på den måde overalt her.
Det er nok derfor den er her endnu.
Efter gårsdagens besked om Letitias død var jeg urolig for resten af gruppen.
Adam sagde dog at de de holdt til højere oppe i træerne i længere tid-
- i sikkerhed for fosa'er.
Det betyder at de bliver sværere at observere.
Vi skal undersøge ekskrementerne for at se hvad de har spist -
- og hvor raske de er.
Så selv om vi ikke ser dem selv, kan vi i al fald fremvise deres lort.
Vi er inde i regnskoven og har hørt at lemurerne er 400 m. den vej.
Men skoven er uigennemtrængelig, så de kunne ligeså godt være i Etiopien.
Vi venter og håber på at lemurerne kommer nærmere stien-
- Nu kan vi spise frokost! Jeg har en serviet med...
Efter den kolde risotto med rissovs og ris til, begyndte ventetiden.
Det er ikke meget at gøre, så jeg gennemgik Bristol Citys hold 1953.
Cook, Guy, Bailey, Reagan, Peacock, Jack White, Jimmy Rogers-
- John Attio, Arnold, Roger...
Vi har ventet i fire timer og lemurerne har ikke flyttet sig.
Men jeg har rejst langt - til Madagaskar, så nu leder vi efter dem.
I kan bare blive siddende i sofaerne, tag en kop te til eller en GT måske.
Jeg går ind i stedet for jer. I skal ikke bekymre jer for mig.
Jeg går ind i dødsfælden. Jeg klarer mig.
Ellers kan I læse om det i avisen, så vær ikke urolige.
Pludselig så jeg noget.
- Ser du det? - Ja.
Det er David Attenbourough.
Hej David! Hvordan går det ? Hvad er du i gang med?
...godt!
Han siger, han har fået gode billeder. ...Lad os stjæle dem...
Desværre løb han fra os. Adam og jeg var snart på stien igen.
- Der er svært her, eller hvad? - Jeg er her for at afbøde dit fald.
Venligt, men du er ikke så tyk som jeg kunne ønske.
Mine knædræber mig. Jeg kan lide ikke at blive gammel.
Jeg vil ikke smutte for hurtigt.
- Det er her det bliver glat...
- Jeg spekulerede på hvornår det ville blive svært...
- Tag det forsigtigt.
- Jeg ville gå så hurtigt som muligt, men...
Det er den anden metode. At lægge sig på ryggen...
Jeg forstår.
Der er jo træer som vi kan hage os fast i ind imellem.
Jeg har et problem.
Du kan forsøge at komme over.
Pludselig lød en velkendt lyd.
Adams trænede øje spottede en hale.
De bevæger sig længere væk.
- Hvor hurtigt flytter de sig? - De flytter sig ikke så hurtigt, men...
- hurtigere end vi gør.
- Ja, de kan flytte sig direkte mellem trækronerne.
- Jeg så en. - Ja, der er han.
Han sprang.
Fantastisk. Jeg ved at I sidder hjemme og tænker på om det var det værd.
Var det værd at flyve elleve timer til Afrikas sydspids, tage et fly mere-
- og derefter 3-4 timer på de værste veje jeg har set,-
-vandre 4.5 timer, bare for at få et glimt af en lemur...
...måske i 1.5 sekund og 150 meter væk?
Det var selvfølgelig ikke det værd. Er I tossede? Ville I gøre det?
Det er en fiasko!
I små idioter!
Idioterne har trukket sig tilbage til den uigennemtrængelige del af skoven-
- men Adam har en anden plan. Desværre.
Vi er et par kilometer fra forældrenes fodersted.
Vi kunne måske se dem der i stedet.
Adam er gået ned og vi hviler ud. Han skal kigge efter lemurer.
I så fald giver vi det et forsøg.
Hvis det ikke var for kameraet var jeg taget hjem for længe siden.
Jeg forsøgte komme på hvad der fik mig at gå med til det her dumme program.
Det var ikke pengene.
Hvordan gik det?
Jeg tror at vi kan få et skud af dig med lemurerne.
- Så gør vi det. - Det er stejlt, men hvis vi går ned...
- Hvor stor en del er stejl? - Det meste.
Vi gik videre.
Er de der oppe?
Hvis du bare kommer ned her, John. Palmen er i vejen, men der oppe...
- Zoobernoobe og Praeseppe. -vidunderligt.
Du har set tre af fire lemurer. Det er ikke dårligt.
- Har Praeseppe halen nedad? - Nej, Zoobernoobe.
Vi har klippet hende så vi kan kende hende igen, som en puddel.
- Han laver en prøve til mig. - Hyggeligt.
- Hvis jeg kan... - Det er dine lektier.
-...hente det. En Souvenir.
- Det bliver noget at tage med hjem. Et minde.
- Nogle få dråber. Halen er sjov?
- Ja, det er effektivt, for...
- Flere lektier. - Vi gjorde det 10. november...
Han ser skøn ud. Så dunet.
Han ordner sig. Herligt.
Hun producerer også noget.
Nu fjerner hun sig...
Hun springer... der!
Vi mister nok kontakten med hende.
Det var dejligt at se dem til sidst.
De fortsætter med deres i det vilde, som om Duke Primate Center ikke fandtes.
Hidtil går eksperimentet bedre end ventet.
Den ny kost passer dem tydeligvis godt.
På fem måneder har Adam noteret
- typer af frugt i afføringen.
De er så gode til at sprede frø at de bidrager til skovens tilvækst.
Det er dog vigtigt at Carolina-5 fortsætter sin opgave.
Den største test venter stadig.
De må parre sig med de indfødte lemurer for at tilføre nye gener.
I de kommende måneder kommer parringssæsonen-
- og de parrer sig kun i et par dage hvert år-
- så vi håber at deres biologiske ur har tilpasset sig.
Først da er projektet lykkedes.
I mellemtiden kan vi kun vente.
Den aften faldt jeg i et dybt koma og vågnede om morgenen-
- til et brusebad.
Aldrig før har jeg været så glad for et brusebad.
Aldrig før har så lidt vand gjort så stor nytte.
Herligt!
For første gang satte jeg pris på at jeg ikke har mere hår.
I dag forlader jeg lejren og begynder den lange rejse-
- til London og rigtig mad.
Det har virkelig været mit livs oplevelse.
Og en oplevelse som rækker til et helt liv.
Jeg er ikke skabt til sådan et liv.
Jeg er muligvis lidt gammeldags, men...
jeg foretrækker at have tørt tøj på.
Det var hårdt i går, men herligt at se at lemurerne klarer sig godt.
Det gik ganske godt endda, elleve timer i regnskoven-
-nogle blodigler og en medarbejder som måtte bæres til kysten med feber-
- en hvis svulmede op til dobbelt størrelse -
- men nu er vi på vej væk herfra.
Det er Adam ikke.
Han gik op til kontoret i morges for at hente en bunke lemurlort.
Han er virkelig tosset.
Jeg har truffet nogle naturforskere på det sidste, og de imponerer mig.
De gør et fantastisk job - som at avle truede dyrearter...
...sætte dem ud i naturen og vi behøver virkelig folk som Adam.
Han har det noget helt særligt. Han er på kontoret hver dag -
- i heden, fugten, insekter og kommer hertil om aftenen.
Intet rindende vand. Ingen tv. Intet bliver nogensinde tørt.
Og en Jaka Bov er et festmåltid her!
Da jeg forlod lejren tænkte jeg at det som er fantastisk ved evolutionen...
...er ikke kun at den laver de forskellige lemuren-
-men også folk som Adam og Ceri som har forladt alt...
...for at hjælpe fire lemurer...
...som på sin side kan redde en hel population og måske en hel regnskov.
Jeg ønsker at jeg havde en sådan overbevisning.
På restauranten vil jeg begynde med foie gras, ikke paté -
- måske frugtsauce, persille. Fiskemousse, rejemousse, champagne...
Og efter det...